Okeani su mesta čuda.
Plava Planeta II nam je pokazala ljepotu i izvanredno ponašanje
morskog života dok naglašava kako krhke i ugrožene
naša mora su postala.
Sada, kao što Blue Planet Live izvodi
zdravstveni pregled na svijetu oceani,
ostajemo bliže kući.
Naša britanska mora su bogata, raznolika i ključ našeg ostrvskog nasleđa,
ali kako su naši životni stilovi utiče na njih?
Whoa!
Upoznaćemo nepoznate heroje posvećena zaštiti naših voda
i divlje životinje koja se oslanja na njima.
Ako ne pazimo na prirodu, niko drugi neće.
I proslavite naučnike težnja za rešenjima
izazovima.
Oh!
Plus, srest ćemo rakove sa žarom za stil ...
Oblače se algama kao sredstva za maskiranje. Da.
..i pređemo u naše duboki morski koralni grebeni.
Ovo je najvažnije duboko more coral, mislim, u cijelom svijetu,
a ovo je samo blizu Škotske.
Zato uronite u naše vode u Velikoj Britaniji i vidi ih kao da nikad nisi
video ih ranije.
Oboje: Dobrodošli u Blue Planet UK.
Zdravo, i dobrodošli nazad do prelepe St Abbs
na istočnoj obali Škotske.
Sada, cele nedelje, Blue Planet Live timovi su širom sveta
praćenje stanja u svijetu oceani,
ali mi se ovde fokusiramo na naše home patch -
šta živi u britanskim morima i kako sve to radi.
Ali, Steve, nije samo to u moru, zar ne?
U šta gledaš?
Gledam ovde uopšte morske ptice
i ovde ih je toliko.
Vidite da su iak i oni naslikao je stijene bijele.
Oh, da. Sada, ove litice, napravljeni su od starog vulkanskog kamena
i oni stvaraju sve te izbočine i lepe kutke
jer ptica ne samo da bude zaštićeni u, ali i da se gnijezde.
Misliš da je sada zauzet? Dođi nazad maj, jun, jul, avgust -
mesto će biti živo dok su svi na ovim stenama
ovde, svi ugnježdeni.
Možete vidjeti kormorana tamo, uživajući u suncu.
To je nonstop i nisu samo ovde radi zaštite,
i za ribolov i ove čiste vode.
I to je tačno, vode ovde čisti su i čisti,
i ronioci dolaze ne samo okolo zemlja
ali širom sveta da uživate ovaj divan, bogat morski život.
I sa dugom istorijom ribolova, ova mala škotska luka
je sve o ribi.
I ima ih mnogo na današnjem programu,
ali to nije sve.
Pridružujemo se prvom zimski pregled Škotske
kitovi i delfini.
Sighting! Dolazi!
Chris sazna za ribu to je i jedno i drugo ponosno na kuću
i kamera sramežljiva.
To ne bi bilo neuobičajeno za nas da se vrati i pronađe kamere
licem nadole ... Tačno. .. u morskom dnu.
Zato što su ga oborili? Zato što su ga oborili.
Visoke litice Yorkshirea obala je strma u oba
morske ptice i povijest.
Ganete, guillemots i puffins
sva luka ovde u celoj ljetni mjeseci,
privlačenje posetilaca iz cijele nacije.
I otkrivamo kako gradimo na morskom dnu utiče na stvorenja
koji ga zovu domom.
O moj Bože. To vam mogu reći je žestok jastog.
Sada su ove posude mrtvi to su rakovi i jastozi
su srce ribolova industrija u St Abbs, \ t
ali to nije uvijek bio slučaj.
Osnovana je luka St Abbs 1885,
i skoro 100 godina, jedna riba je bila kralj.
Haringa.
U one dane, brodovi su se gnječili obala oko Britanije,
jurnjava ogromna jata.
Pratile bi mlade žene, zarađujući Osamnaest sati na sat
i sortiranje ribe.
Samo u Škotskoj, 10.000 žena tako zarađivali za život.
Cijele zajednice su ovisile na ovu ribu.
Evo ti lutalica što je bilo van
u potrazi za ribom, a sada je vraća se u Stornovej
da istovarim ulov ...
... što je dobrodošlo.
Dakle, postoje spremne ruke da dođu ovaj sklizak teret na rivi.
Ulov bi čak donio vesti.
U zoru hladnog jesenjeg jutra,
još jedan lovac na haringu plovi u luku.
Njegov povratak označava virtualni kraj sezone haringe.
I još jedna zlatna vijest o srebrnoj žetvi - posudi
došao je kući u Yarmouth sa većim ulovom nego ikada
zabilježeno je za 50 godina.
Ali dobra vremena nisu trajala.
Nažalost, prekomjerni ribolov vidio je smrt
britanske haringe ribarstvo 1970-ih.
Ove godine, iskrcaji od njih obično dobro opskrbljena mora
oko Minchesa su pale za 70%.
Samo 50 brodova sada hvata haringa -
pola snage prošle godine flota.
Tako je bilo zaliha haringe iscrpljen
da su ti ribari u Clydeu nametnuli su svoje granice.
To znači samo neke od njih u more jedan dan u nedelji.
Oni su praktično u točki bez povratka.
Tražili smo zabranu za sve haringa za ribolov dva do tri
čak četiri godine.
Sada praktično nema haringe ostalo je u Sjevernom moru.
Uprkos raznim mjere očuvanja,
populacije haringa nikada se nije oporavio.
Blue Planet UK je otišao u sjeverozapadna obala Škotske
provjeriti izvještaje koji mogu ponuditi zrak nade.
Alasdair Hughson je vrhunski dobavljač morskih plodova.
Prošle godine, nešto od njegove kapice ronioci su napravili iznenađujuće otkriće.
Morsko dno nije bilo kako bi normalno ga vidi.
Čitavo morsko dno bilo je tepih od zeleno.
Haringa se pojavila u ogromnom stanju plićake, tepih na dnu mora
u sloju jaja.
Jednostavno su bili zapanjeni ovog mrijesta
po cijelom morskom dnu.
Ja sam se ronio po ovom području već preko 30 godina i nikada nisam
video nešto slično.
Niko nije znao da li je to bio jednokratni događaj ili haringa
vratio bi se ponovo u mrijest,
pa smo poslali morske snimatelje Andy Jackson do Gairloch da vidi
ako može da sazna šta haringa je bila do ove godine,
i, ako je moguće, snimite stvarni mrijest.
Saznaj u petak kako je stigao.
Divno je čuti tu haringu populacije se oporavljaju ili izgledaju
da se oporavim, i nije ovde u Škotskoj.
Bilo je izveštaja o njima mrijeste se iu Cornwallu.
Sada, haringe, to je sjajna vest priča za njih,
ali to je takođe odlična vijest za životinje koje se hrane njima,
kao kitovi,
i bilo je sve više i više izveštaji o viđenjima
ovde u škotskim vodama.
Možda postoji još jedna dobra vest priča, ovaj put iz Velsa.
Jedna od najrjeđih svjetskih ajkula, anđeoska ajkula, je na ivici
da su proglašeni izumrlim za sve razni razlozi -
ima zagađenja, prilov, gubitak i poremećaj staništa,
ali to možda neće biti kraj priče.
U muzeju u Swansei, istraživači nalaze se u pomorskoj misiji
jedna od najrjeđih riba na svijetu.
Anđeoska ajkula.
Anđeoska ajkula je jedna od najvažnijih neverovatne vrste ajkule
u našim okeanima.
To je ravna ajkula, što znači većinu vremena provodi
na ili blizu morskog dna.
Ova vrsta je bila uobičajena preko istočnog Atlantika
i Sredozemno more.
Tokom prošlog veka, njihov broj su pale i vrste
sada je klasifikovan kao kritično ugrožena.
Malo je mjesta oko gde se redovno nalaze.
Kanarska ostrva su jedan jedina preostala uporišta.
Ali sada, znakovi ukazuju u zaboravljeni džep stanovnika
anđeoske ajkule koje su živele od velške obale,
decenijama neprimijećeno.
Kada smo radili Projekat Angel Shark Kanarska ostrva,
počeli smo da vidimo na društvenoj medijima neka viđenja
anđelskih ajkula u Velsu.
Preživela populacija anđeoske ajkule bi bile spasilačka linija
za vrstu,
Joanna i tim su putovali u Vels da istraži ...
... gde su naleteli na zlata potencijalne informacije.
Članovi javnosti.
Bili smo u Barmouthu, u prodavnici za borbu, gde je majka
vlasnika prodavnice ... I mi pričali su o anđelama.
Ona kaže: "Ja to znam.
"Video sam ih sve vreme. Imam jednu fotografiju. "
I imala je fotografiju, datum, vremenski, i to je bio njen nećak
sa anđelom i shvatili smo da je verovatno bilo dosta
informacija koje su samo pohranjene u kućama ljudi.
Ovih dana, to je nezakonito uhvatiti anđeoska ajkula, ali istorijske fotografije
i viđenja mogu pružiti vitalne tragovi o tome gdje početi tražiti
za ovu tajnu vrstu.
Ideja putovanja putokaz je evoluirao
koji je pozvao ljude da dođu sa svojim sećanjima,
Fotografije i kombinovane znanje zajednice
anđela.
Nisam ih prepoznao kao postojanje ajkula jer su izgledali
više kao zrak jer su bili laskavi.
To nije bila moja normalna ideja kako bi ajkula izgledala,
bilo je lijepo znati koje sada počinju da pronalaze
mali dom blizu nas.
Kao dan u Swansei privlači do kraja,
tu je iznenađenje za Joannu i tim.
Amazing. Broj jedan, kako se zoveš?
Graham Maddick.
Ko je na ovoj fotografiji?
Da li je ovo ti? To sam ja.
Jeste li ga uhvatili? Sebe? Da. Rod i linija? Šipka i linija.
Da li znate šta je to bilo ...?
Ne. Nisi znao šta je to? Nisam imao pojma.
Sve što sam znao, bilo je veliko.
Rečeno mi je kasnije u toku dana
od trawlerman-a da je riba bio je monkfish,
što se mene tiče, bilo je Morska riba u narednih 58 godina
dok nisam video članak na BBC stranici preglednika.
Ove fotografije su kao zlatna prašina nama.
Oni pružaju toliko informacija.
Ta fotografija je zapravo zaista važan zapis
jer je to prvo što imamo iz centralne Swansea,
tako da je uhvaćen u Swansei gat 1960-ih,
tako da ćemo morati da idemo i dodajte još jedan pogled na našu mapu
i definitivno gledajte u to područje dalje.
Da li biste pogledali to, Gillian?
Nije samo na antikvitetima Roadshow gdje možete naći
nešto vredno na tavanu.
Tako je. Ko bi to pomislio?
I, naravno, ako imate sve dokaze o anđeoskim morskim psima,
onda bi projekat volio čuti od tebe,
i svi detalji su na našem website.
Postoji stvarno iznenađujući broj pronađenih vrsta ajkula
u britanskim vodama.
I, znaš, to je kao neverovatno iskustvo
da bi ih mogli susresti.
Ponekad plivaš s plavim ajkulama u određeno vrijeme
godine izvan obale Cornwall,
pa čak i ako je to samo hvatanje pogled na basking shark
sa obale, samo vrh tog peraja nas podseća koliko je velika
ove životinje su.
Megafauna u posjetu našim obalama.
I, znate, to je više od a buzz -
zapravo možete dodati nauku. Tako je,
i tu je penzionisani par upravo to rade,
i pre nego što je Chris krenuo Meksiko,
sustigao ih je.
Drago mi je da to mogu reći više i više britanskih prirodoslovaca
doprinose građanima naučne projekte.
Dopuštaju nam da učimo mnogo više, mnogo brže,
o divljini koju volimo,
tako, u svom najjednostavnijem obliku, šaljemo u zapisima ptica koje vidimo ili biljaka
nalazimo, inače udobno okruženje,
možda naš vrt.
Ali danas sam došao da upoznam tri ljudi - Matt Doggett,
Sheilah i Martin Openshaw,
koji su građanski radnici u nauci okruženje
što je malo neprijateljskije.
Danas ga zovemo Okrutno more.
Sheilah, Martin i Matt, kako je bilo sretneš se?
Kako ste se okupili?
Zato što ste došli iz vrlo različite šetnje života.
Inženjer goriva. Sada si tamo, proučavanje zraka.
Svi smo ronioci. Vidim. Da.
Tako smo se upoznali kroz interesovanje ronjenje i, posebno,
kroz interesovanje za morski život i istraživanje mora,
koja je vrsta nadgledanja morski život duž obale Velike Britanije.
Mislio sam da kažem.
Ponašao se kao svaki drugi čovek,
nije učinio onako kako mu je rečeno!
Tokom njihovog praćenja,
Sheilah i Martin su se zaljubili s gracioznim valovitim zrakama,
i počeli su da se fokusiraju njihova istraživanja o njima.
Njihova posvećenost ovim zrakama je inspirisao naučnika
na Univerzitetu u Manchesteru, ko je koristeći svoje nalaze na bolje
razumiju kako populacija rade izvan obale Dorseta.
Znatno doprinosite nešto što nazivamo građanskom naukom.
Prikupljate podatke o njima valoviti zraci, koji se šalju
za analizu i svačiji učiti mnogo o tome.
Da, desilo se skoro slučajno.
Pričaj mi o svom brisu,
jer sakupljaš materijal direktno od njih.
Pa, razgovarali smo sa Samom metodologija i ona je rekla:
"Treba mi DNK."
Rekli smo: "Pa, šta da radimo? Idi i reci: 'Molim vas, gospodine Rej, možete li otvorite usta dok se ja držim
"ovaj pamuk?"
I završili smo sa malo od stvari s kojima ribate tave
zatim na plastičnu cev samo je trljamo po leđima,
ali ono što smo pronašli je da su oni bili ...
... savijali su se na drugi način i oni su išli, bilo je, kao,
"Oh, učini to opet! Oh, učini to opet!"
Znači ovo je masaža leđa? Ovo je zračna masaža!
Ali tvoja zajednička strast nije sve u vezi ovih zraka.
Postoji još jedna vrsta vas zanima
i, Matt, ovo je crna deverika,
i ne znam ništa o crnoj deveri,
pa mi pričaj o ovoj ribi.
Tako je. Mislim, crna deverika je neverovatna vrsta,
I to je nešto najviše ronioci nikada nisu vidjeli,
nikada nije čuo, ali svakog proljeća,
desetine, ako ne i stotine hiljada tih riba stiže
od naših obala da se mrijeste, izgradi ogromna gnezda,
potpuno mijenjanje morskog dna.
Ono što oni vole je pokriveno temeljima tankim slojem šljunka ili peska,
i muška riba će gurnuti to je sa repovima i guranjem
sa svojim ustima i stvaranjem ovi veliki, široko otvoreni prostori
golu stenu, koju oni onda čuvaju vrlo čisto.
Vrlo su pedantni o svom gnezdu.
Oni vole da ga zadrže apsolutno spick i span.
Drugi problem je ipak ta crna devera je veoma teritorijalno.
Zato što su tako pedantni o njihovim gnezda,
mrze strane objekte,
tako da ne bi bilo neuobičajeno za nas da se vrati i pronađe kamere
licem nadole ... Tačno. .. u morskom dnu.
Zato što su ga oborili? Zato što su ga oborili.
Mi montiramo ove stvari ...
Pet minuta nakon što ste otišli. Da.
Postavimo ih na dva, tri kilograma olova
i oni će ih ugurati i riješite ih se.
Dakle, ima stvar koje si otkrio,
identifikovanje mrestilišta,
koliko traje produktivnost i sve takve stvari,
je li to u stanju da utiče na budućnost naporima očuvanja kada dođe
ovim vrstama vrsta?
Imali smo veoma dobar odgovor projektu od ribiča i nekih
ribolovci nam šalju e-mail zapravo reći,
znaš, počeću da stavljam muška riba se sada vraća kad uhvatim
tako da mogu da se vrate svojim gnezda.
Šta je onda sledeće?
Ti si na svojim zrakama i tvoju crnu devetu.
Još planova za više dobra građanska nauka?
Ono što želim da nađem je, kuda raže polažu jaja?
Ako hodate uz plažu,
nalazite te stvari zove se sirena
koji su zapravo jaja za zrake i mačke ajkule,
ali ima vrlo malo izvještaja odakle zrake jaja
nalaze se pod vodom.
Sada imamo sajt da imamo 200 zraka.
Sada, gde ... Ali ti nikad vidite jaja?
Nikad nismo videli jaja pod vodom,
pa ćemo pokušati da ih pronađemo.
Onda, zvukovima stvari,
penzionisanje tek ide da se zaposli i zauzeti.
Mislim da ne može dobiti više posla!
To je svaki dan, znaš,
postoji još jedna ideja, još jedna stvar mogli bismo ići i raditi, nešto drugo
mogli bismo ići i pogledati.
Pa, hvala puno za sve od tebe da uzmeš slobodno popodne
da nam to kažu izvanredan,
apsolutno izvanredne stvari.
Pa, pogledajte to.
To samo pokazuje koliko je vrijedan svi možemo biti u povećanju naše
poznavanje i razumijevanje Ujedinjenog Kraljevstva morski život i ja, za jednog,
volim dobru vijest. Apsolutno.
Pa, cijeli tjedan, Blue Planet Live izvršavali
zdravstveni pregled svjetski okeani,
i postoje neke vrste koje su posebno korisne
u mjerenju stanja mora.
Tako je, i orke - ili ubica kitovi - samo su jedan od njih,
i kada je tim krenuo Island da ih pokuša snimiti,
dobili smo poseban pogled na šta išao je iza scene.
Jedno je more zapadno od Islanda od najboljih mjesta na svijetu
da nađu ubojice.
Sklonište za ribe u fjordovima,
i tu su kitovi došao u lov.
Istraživač Blue Planet Live Ellis Roberts
je upoznavanje marine naučnik Filipa Samarra.
Proučavala je efekte zagađenja kitova.
Ali da bi prikupili podatke, prvo, imate da pronađe svog kita.
Vidio sam ih jednom prije,
što je bilo apsolutno neverovatno iskustvo.
Ali oni su tako neuhvatljivi, vi samo nikad ne znam.
Imaju samo dva dana i danas, hladnoća vjetra je minus sedam.
Nažalost uslovi suviše su grube da bi izašle na more.
Ali upravo smo imali sreća -
Filipa je telefonirala oko 15 godina Pre nekoliko minuta rekavši da je pod
ubijenih kitova samo napolje
poluotoka kojim idemo do sada.
Pa, upravo smo stigli na poluostrvo gde smo imali
prijavljeno je ubijanje kitova.
Mi smo sa Alexa, kolega Filipine,
koji je dobio poziv preko pre sat vremena.
Još ih nisam video.
Alexa ih je uspjela uočiti samo ih čekamo
da se opet pojavi.
Uprkos uslovima,
strpljenje tima se nagrađuje a sighting.
Imamo kitove ubice.
Nisam ga čak ni tražio,
i odmah iza, ogromna crna leđna peraja je upravo otišla ...
Ali to je bio tako kratkotrajan pogled,
nisu uspeli da uhvate na kameri.
Njih dvojica smo ih videli, tako da ne idemo ludi, ali su predaleko
i uslovi su previše grubi da ih napravi sa kamerom,
sutra na brodu, nadam se onda ćemo imati više sreće.
Drugi dan, i nade su visoke.
Probudili smo se jutros u ovome.
To je kao apsolutni ribnjak ovdje danas.
Kada je more glatko, to je mnogo lakše je uočiti kita.
Izdajnički znakovi su leđna peraja ili dah iz rupe.
Odrasli kit ubica ima ogroman apetit,
i lososa, haringe i pečata sve su na meniju.
Međutim, malo se zna o njihovom dometu,
tako da ih je teško pronaći.
Nakon sedam sati pretraživanja, i sa blijedim svjetlom,
brod se mora vratiti.
Tako da smo bili na vodi već satima. I, um ...
... još nema sreće.
Filipa, da li je to normalno?
Zapravo smo ih viđali ovde veoma redovno
i to je tek nedavno,
zbog haringe mijenja svoju distribuciju,
kitovi se nalaze dalje i dalje na moru,
i mnogo, mnogo ređe da ih vide u ovim fjordovima.
Znali smo da je to dugačak udarac. Nisu ih videli dve nedelje.
Nije bio naš dan.
Dobili smo nade jutros.
Znaš, probudio se, bio je ravan mirno, prelepo, ali ...
... nije bio naš dan.
Pokušavam da dobijem snimak stvorenja jednako neuhvatljiv kao kit ubica
uvek je izazov.
Iako neuspješan ovaj put,
putovanje još uvijek pruža vrijedne podatke za Filipu.
Kitovi ubojice su predator,
i njihovi pokreti su trag zdravlju mora.
Možda će vas iznenaditi da znate da imamo rezidentne kitove ubice
živjeti i od naših obala,
ali sa teškim srcem da kažem ovo
zato što je populacija ovde nisu se uzgajali decenijama
i to je zato zagađivača u vodi
ometaju njihovih reproduktivnih ciklusa.
Ovi zagađivači stvarno utiču na morske sisare
zato što se čuvaju u mastima i, naravno, morskih sisara
trebaju svoje masti u redu da ostane topla u vodi.
Hebridski kit i dupin Povjerenje drži na oku
o tome kako rade ove populacije.
Oni ih prate od nasukavanja na plažama
i viđenja na moru.
Ali ono što nije poznato koliko je kitova i dupina
zapravo žive ovdje, posebno tokom zimskih mjeseci.
Sada se to mijenja i kamere Blue Planet UK
su pozvani da im se pridruže na ranom istraživačkom putovanju.
Tobermory Harbour, \ t na Isle of Mull,
je prirodna uvala koja pruža sklonište
od najgoreg Sjeverni Atlantik ga baca.
Ali to je i baza za veoma poseban brod.
Silurski.
Od 2002. godine ovaj brod ima isplovio je Hebrideanskim morima,
istraživanje morskog života za Hebridean Whale i Dolphin Trust.
To je zaista poseban deo svijeta
jer imamo ovu oceansku policu
i puno strujanja tamo donose bogate hranljive materije,
tako da ima mnogo važno hranjenje
za kitove, dupine u ovoj oblasti
i to su stvarno ključni pokazatelji zdravlja ovog područja.
Postoji 23 vrste kitova koje se mogu naći u Hebridima.
Dolazi!
To je četvrtina svjetskih vrsta.
Trust prati trendove i promjene u njihovoj populaciji.
Ovo je posvećen, dugoročni projekat,
i istraživačima se pomaže svako putovanje grupa volontera.
Pogled, lučka pliskavica.
Lučka luka.
300 stepeni. 300.
Da biste obezbedili sliku tokom cele godine tih životinja,
tim je počeo zimsko snimanje po prvi put ovog januara.
Ali snimanje u ovo doba godine ima svoje probleme.
Malo je teško jer smo dobio je neke bele kapi na vodi,
što znači da je teže vidjeti pljusak od delfina
ili čak udarac kako dolaze da dišu.
Za borbu protiv ovoga, tim koristi podvodni audio snimač
zove se hidrofon.
Ovaj zapis konstantan tok zvuka,
pa čak i ako je tim ne mogu vidjeti životinje,
moći će da ih čuju.
Tako možete da vidite ovde,
zbog veoma izraženog talasnog oblika koje vidite ovdje,
takođe je rečeno saslušan na određenoj frekvenciji,
tako da možete reći po ovom šiljku ovdje
da je to definitivno lučku pliskavicu.
Od 2002. godine Silurian ima zabilježeno je više od 30.000 životinja.
Gdje je to bilo moguće, timska fotografija leđne peraje i repovi repova,
dozvoljavajući im da identifikuju i prate kretanja pojedinaca.
Ovo je slika Knobblea kita od minke.
Znači, on je malo poznata ličnost.
Videli smo ga 16 godina za redom
i, da, ponovo je viđen ove godine.
Tako vam pokazuje koliko je važno Hebridi su za sitne kitove
da se vraća godinu nakon godine.
Ovo dugoročno praćenje takođe je otkrio promjene
u vrstama koje se ovde vide.
Na početku naših istraživanja nismo imali mnogo viđenja
uopšte.
U stvari, 2004. godine nismo ima opažanje običnih dupina.
I naše viđenje povećao se 20 puta.
Znamo da je voda temperature u Hebridima
porasli su za pola stepena. Za obične delfine
to znači da je njihova sjeverna granica možda se samo širi prema gore.
Ali to nije samo temperatura more koje se s vremenom promijenilo.
Naša mora postaju sve bučniji, zauzet,
od povećane dostave
do ribolovne aktivnosti, i to je važno
za kitove i delfine, da to shvatimo,
jer se oslanjaju na zvuk navigirati, komunicirati,
ili pronalaženje gdje su ribe jesti.
Istraživanje je ovakvo Nade povjerenja će pomoći u stvaranju
sigurnije more za naše hebridske kitove.
Njihovi podaci su već pomogao uspostaviti
nekoliko morskih zaštićenih područja, sa još u planu.
Kitovi i delfini su zaista važni
jer su na samom vrhu lanca ishrane.
Oni su ono što mi zovemo vrsta kišobrana
pa ako možemo da postavimo mere da ih zaštiti
možemo zaštititi sve koja se nalazi ispod njih.
Znaš, to je tako neverovatno
gledajući sve ribare o njihovom poslovanju u luci
i galebovi se beru njihov put između toga.
Imaš sve čamce ide tamo,
Imam ovde sve ptice. Ima stotine galebova,
pogledaj, na onom grebenu - tako je lijepo i mirno.
Ovo je prilično posebno mesto.
Osećam se dvostruko sretno jer sam nedavno Moram da razdvojim istoriju
još jedne velike Meke za ptice.
Bempton Cliffs je dom Velike Britanije najveća kolonija kopnenih morskih ptica.
Između marta i oktobra, oko pola miliona ptica
okupite se ovde da se razmnožite i odgajaju svoje mlade.
Ganete, guillemots i puffins
sva luka ovde tokom ljetnih mjeseci,
privlačenje posetilaca iz cijele nacije.
SEABIRDS CALL
Vratiti 150 godina, i ptice privlače pažnju
iz sasvim drugog razloga.
Njihova jaja su bila ubrana u praksi poznatoj kao plivanje.
Ljudi bi visjeli sa konopaca žetvu jaja morskih ptica
sa samo šeširima slamu da ih zaštiti.
To je bila lokalna tradicija sa jajima se jedu
i prodaje se kao suvenir.
Sastajem se sa volonterom RSPB-a Alan ...
Kako si? Vrlo dobro, hvala. Lijepo te vidjeti.
..koji je istraživao istoriju oko litica.
Plivanje se penje na litice u lokalnom dijalektu.
Ah! Tako su se zvali
the climmers. I jaja koje su najviše sakupljene
bila su velika jaja guillemot.
Ali svako jaje je individualno oblikovan
tako da su bili veoma kolekcionarski.
Ali postoji još nešto koji je imao veliki uticaj na koloniju,
oko 1830, kada je prvi stigli su brodovi za uživanje u parobrodu
u Scarboroughu. Onda tzv sportisti starosti
bi došao iz svih krajeva Velike Britanije,
zakupite brod i ponesite ovde ispod litice
i pucati ptice sa neba.
Doslovno hiljade njih.
Ovo bombardovanje mora imati
Stvarno sam stavio koloniju pod velikim stresom.
Naravno da jeste. Da, ogroman stres.
To nije bila samo kolonija morskih ptica to je bilo uništeno
masovnim pucnjavama.
Velečasni HF Barnes-Lawrence postao duboko zabrinut
od onoga što se događalo oboma morske ptice
i reputaciju zajednice.
On je dobio podršku
i formirao Udruženje za zaštitu morskih ptica.
Kontaktirao je lokalnog poslanika, Christopher Sykes,
i zajedno, sastavili su račun
to je Christopher Sykes stavio pred Parlament,
i na trećem čitanje tog zakona,
zakon je bio ugrađen 1869. godine.
To je sprečilo ptice da budu pucao tokom sezone parenja,
i to je bila prekretnica za zaštitu divljih životinja,
biti jedan od prvih takve vrste u Velikoj Britaniji.
Međutim, plivanje se nastavilo.
Ali došlo je do promene u stavovima prema morskim pticama
i praksa proglašen je ilegalnim 1954. godine.
SEABIRDS CALL
I pre 50 godina, RSPB počeo je upravljati web-lokacijom,
i sada kolonija morskih ptica ide od snage do snage.
Bez posvećenosti ljudi prošlost i sadašnjost,
kolonija morskih ptica ne bi danas napredovalo.
Vrlo spektakularan pogled ne samo morskih ptica
ali na obali Jorkšir. Oh, moja reč!
Od velečasnog Barnes-Lawrencea u 19. veku
sadašnjem upravniku, Daveu Aitkenu.
Koje vrste imamo dole?
Imamo ogroman broj danas, i onda
neke njihove blisko povezane rođaci, imamo razorbills.
Imam slanine, imamo flamare,
a onda čak i na more imamo nekoliko kittiwake-a danas.
Kakve brojeve očekujete na vrhuncu?
Na vrhuncu sezone može biti više od
pola miliona morskih ptica na ovome protežu se od obale. Pola miliona.
Da, i možete pogledati dole ovaj deo obale
i može izgledati kao morska ptica snježna kugla.
Aww, to slika tako fino picture!
Već ih možete vidjeti udvaranje i borba,
i to će samo dobiti intenzivnije, zar ne?
Da, ovo je vrh ledenog brega. Wow.
Kolonija zavisi od mora za hranu,
ali ronjenje za ribu oduvek je bio opasan.
Mreže za ribolov su bile povijesno jedan od najvećih problema,
biti gotovo nevidljiv pod vodom.
Uhvaćeno je na stotine ptica i utopi se u njima svake godine.
Rex Harrison je radio ovim vodama ceo svoj život,
ali pre nekoliko godina, odlučio je da je dovoljno dovoljno.
Pridružio se lokalnim ribarima pronaći načine za smanjenje njihovog uticaja
na populaciji morskih ptica, počevši od njihovih mreža.
Ovo je mreža duhova.
Ne znam, vi to ne vidite na suncu.
Smrtno je za bilo šta to je u moru.
Umesto 200 ili 300 jardi ove stvari,
imamo onu posekotinu na 20, 25 jardi brodom.
Išli smo, kao, sada crne mreže
koje ptice mogu vidjeti.
Mrežu koju ćemo koristiti godina će biti 90-ak posto.
Mi stalno nadgledamo mrežu u moru.
Nikada nije ostao sam.
Ako dobijemo pticu u njoj, možemo pustite ga za nekoliko minuta, živ.
Druga stvar je u tome mreža je imala bijele čepove,
koji su ovakvi. Ova bela pluta,
kada pluta u vodi
Izgleda kao crta gomile i razorbills hranjenja.
Tako je i privlačenje do mreže?
Tako da smo se zapravo počeli mijenjati
raznobojni čepovi na mreži.
Druga stvar je dobra sa sada imamo mobilne telefone
i razgovaramo jedni s drugima,
možemo pratiti te ptice među sobom,
posebno ujutro, i mi međusobno prenositi informacije.
"Ne trudi se dolaziti ovamo." Vraćamo se u zaliv.
"Ima previše ptica, ima previše hrane,
"Čuvajmo se jasno."
Zahvaljujući novim metodama ribolova usvojen ovdje u Filey,
Smrtnost ptica je dramatično smanjena za oko 98%
od preko 700 na samo 15 godišnje po brodu,
i svaki brod je još uvijek hvatanje istog broja riba.
Ribari u Fileyju žele napraviti poslednji, najmanji uticaj.
Samo ciljaj morsku pastrmku,
i sve drugo što želimo eliminisati od ulaska u mreže.
Zašto radite sve ovo, Rex?
Ako ne pazimo na prirodu, niko drugi neće.
Moji unuci su rekli ne možemo nastaviti ovako,
i to je bila jedna od ključnih stvari.
Trebao bi biti ponosan.
Promene koje pravite
ne samo da se vrati i zadrži ptice ovde
ali mijenja način na koji ljudi u Fileyu.
Ne, ne, želi ići dalje.
Želimo promijeniti način na koji ljudi razmišljajte širom sveta.
Priča o Bempton Cliffs je inspirativna priča
sve o promenama u stavu, pravo od velečasnog
sve do modernog dana, sa ljudima poput Rexa
prilagođavanje njihovih praksi da spase morske ptice.
I sa brojem gnezda ptica na liticama koje se svake godine povećavaju,
Siguran sam da će to biti priča postavljen za nastavak
dugi niz godina.
SEABIRDS CALL
Steve. A-ha!
Gledali ste tradiciju sakupljanja jaja morskih ptica,
ali postoji još jedan Victorian tradition
to je nestalo moda, a to je ...
..deating whelks. A-ha, mladiću!
Sada, znaš, nikad nisam lično sam imao,
ali ono što ja razumem je nakon što su ukiseljeni
oni su veoma ocasni i žestoko žvakati.
Ali ipak su bili mirni Victorian delicacy
i oko Londona prodaju ih u kolicima,
da li vjerujete, i svi bi ih imali
nakon što su proveli noć na džinu,
skoro kao Victorian doner kebab.
Volim to!
Pa, možda nisu svačiji ukus,
ali oni stvarno imaju fascinantan povijest života,
kao The One Show Miranda Krestovniko je saznala.
Često nalazimo britanske plaže
puna čudan beživotan spužvasti otpad.
Možda ste ih viđali čudne grudice
leži na našim plažama, posebno nakon oluje,
i pitao se šta su na Zemlji. Ovo je poznato kao kugla za pranje mora,
zato što su u to vreme, mornari koristi ih kao spužve.
Ali to je u stvari početak priče
prilično neobičnog stvorenja ispod naših valova.
Koristeći organ u obliku cevi zove se sifon,
mladiči njuše svoj plijen.
Sa oštrim zubima, mogu izbušene rupe u školjci
i isisao im utrobu.
I sa ovom velikom mišićnom nogom,
oni mogu da prikupe i guši se.
Ali to traje do šest godina da dođu do ove veličine,
i život za njih počinje u udobnost spužvastog balona za pranje mora.
Hvatanje životnog ciklusa u divljini
bilo bi nemoguće. Ali na Univerzitetu Bangor,
Profesor Chris Richardson i njegov tim ih uzgaja.
To nam je pružilo priliku da snimimo neobično ponašanje
po prvi put.
Bez načina predviđanja
tačan trenutak ženki bi se počelo mrestiti,
namjestili smo kameru preko univerzitetskih rezervoara.
I naše strpljenje se isplatilo.
Tokom nekoliko sati nekoliko žena je došlo zajedno
da se mrijeste, stvarajući karakteristična morska lopta.
Tri meseca kasnije, kapsule od jaja snimali smo kako smo položeni
skoro su spremni za izleganje.
Chris i njegov tim su se namještali kameru na mikroskop
tako da mogu bolje da pogledam.
Mogu da izbrojim bebe puževe kroz zid jajne kapsule.
Jedan dva tri četiri pet šest, sedam, možda osam tamo.
Koliko jaja bi zapravo bilo Da li je postavljen unutar te kapsule?
Nešto kao 1.000, možda, u zavisnosti od veličine
ženskog i veličine sama kapsula.
Dakle, ako je žena položila oko 1.000 jaja
u toj određenoj jajnoj kapsuli i izbrojali smo samo osam,
Šta se desilo sa ostalim 992? Gde su otišli?
Kada ženka položi jaja u kapsuli,
ta jaja ili ćelije sestre obezbediti ishranu - hranu -
za razvoj mladih bunara.
I tako ćete završiti samo nekoliko njih se razvija
i onda se hrani one ćelije medicinskih sestara.
Nakon mjeseci strpljenja, tim na kraju uhvatio trenutak
kada se počelo pojavljivati iz jajne kapsule -
šansa za nas da vidimo po prvi put
šta se dešava kada se pojavi dolazi na svijet.
I to je ono što se pojavljuje od te jajne kapsule,
i apsolutno sićušna, dugačak je samo milimetar.
Ali to je zaista minijaturna verzija odrasle osobe.
Ako pogledate odraslu školjku,
videćete ovu malu školjku pravo na vrhu,
jer kako raste ljuska je postavljena u kovitlac.
Ali kada ste takve veličine, bićete na meniju
za sve vrste različitih predatori.
Ako je ovo malo sreće,
će rasti mnogo hiljada puta veće od njegove veličine
u svom životu i postati težak grabežljivac
kao ovaj ovde.
Kakve izvanredne male životinje!
A mladići nam čak pomažu razumjeti
kako naša aktivnost utiče na morsko dno.
St Abbs je dom izuzetnog laboratoriju koja proučava kako
utječe na ljudski razvoj na moru stvorenja koja tamo žive.
Wow, ovo izgleda vrlo hi-tech.
Veoma, veoma impresivno.
Ova naprava koristi visokonaponske žice za rekreaciju
elektromagnetna polja iskusili životinje
život u blizini energetskih kablova koji teče duž morskog dna.
Puno je tenkova ovde
i tamo mogu da vidim jaja. Možemo li ih pogledati? Da.
Vau, divne su. Pa zašto to radite?
napraviti takve dobre studijske predmete za ovaj eksperiment?
To su vrste gde jaja može se postaviti na kablove
i ne miču se. A rezultati pokazuju
da postoji viša stopa neispravnih jaja.
Znači ne dobijamo prilično uspješan otvor
kao kad nisu u elektromagnetnom polju.
Tako se jaja od jaja ne pomeraju. ali mnogo stvorenja morskog dna.
U stvari stvari poput rakova i jastozi
može se kretati ogromnim udaljenostima.
I upravo sam primetio tamo imate jastoga. Da.
O moj Bože. Mogu vam reći to je žestoki jastog.
Imaće interni kompas. I ono što smo pronašli je
to je pod uticajem ove podmorske energetske kablove
i oni su privučeni ovim kablovima kao magneti. Wow.
Dezorijentirani jastozi nisu jedina vrsta
naglašena ljudskom aktivnošću.
Gradimo sve više i više na morskom dnu
u St Abbs, naučnici proučavaju efekat toga
to je u našem morskom životu.
Dakle, ovi lijepi opušteni rakovi pustinjaci upravo sada gledamo.
Trenutno. Šta ćemo im uraditi?
Zanima nas efekat vibracija na voznim kolima.
Vožnja na gomili povezana je sa izgradnja vjetroelektrana na moru.
To u osnovi uključuje udaranje čelični stup u morsko dno.
Ovaj eksperiment ovde pokušava to ponoviti.
Laptop ima snimak vožnje
koja prolazi kroz neka pojačala
i sa pojačala ona ide ovde na ovaj stol.
U osnovi upravo ćeš da im razbiješ svet.
To je ono što ćemo učiniti. UREDU!
IGRA SNIMANJE PILE-VOŽNJE
Dakle, oni su još sedeli. Vidimo povećanu aktivnost.
Rakovi pustinjaka osjećaju vibracije,
pitaju se šta se dešava, u osnovi. Postoji li opasnost u blizini?
Žele da izađu iz ovog područja na područje koje je manje uznemireno.
Interesantno pitanje je da li vi morali su da ih izlože više puta,
da li se taj odgovor smanjuje? Da li se vremenom naviknu na to?
I to pokušavamo da pronađemo sa ovim eksperimentima.
Da li je to stresno iskustvo njima? Kako to mjerite?
Ako je rak sretan što je u jednom mjesto, ostat će na jednom mjestu.
Ako nije, početi će se kretati,
u potrazi za drugim mjestom.
Ali postoji niz drugih stvari koje možete pogledati.
Možete pogledati brzinu trešnje antena,
između očiju raka.
Stopa pomicanja će se smanjiti ako je rak pod stresom.
Da im damo pauzu i isključi ga?
To je stvarno fascinantno da vide njihovu reakciju,
ali šta je implikacija u stvarnom svijetu?
Ono što istražujemo ovde
može ići ka ublažavanju za izgradnju kao što su vjetroelektrane
i offshore industrija,
ali i samo učenje kako životinje nositi se s tim,
i nadamo se da će koristiti te informacije da pomogne u zaštiti naših okeana i mora.
Pa, to će sigurno biti
Razmišljam drugačije kad pogledam u more.
Pogledajmo sada neke fotografija koje ste snimili
onoga što vas inspirira u našem Britanska obala.
Hvala vam na ovim zadivljujućim fotografijama.
Zar nisu bili sjajni? Zar nisu samo?
A sutra ćemo biti dole na moj patch u Kentu,
gleda na obale tamo.
Tek smo počeli uroniti nožne prste
šta je divno Britanske vode, zato ne propustite.
Sutra na plavom planetu UK ...
Nastavi.
... Ja vodim svoju porodicu na misiju praistorijskih razmera.
To je dobro, zar ne?
Chris se fokusira dok se sastaje fotograf Kirsty Andrews.
Krije se ispod tih talasa su samo celina
od najneverovatnijih stvorenja.
Stižemo ispod kože gnojnog fatbera.
To je najveća koju sam vidio. Verovatno je ovde.
I naša najveća ptica grabljivica napreduje na ostrvu Mull.